I voodoo-legendene er slangen et symbol for Jorden.
Regnbuen er et symbol på Himmelen.
Mellom de to, må alle skapninger leve og dø.
Men fordi det har en sjel, kan mennesket fanges på et grusomt sted
Hvor døden bare er begynnelsen.
Det følgende er inspirert av en sann historie.
Christophe.
AMAZONASBASSENGET 1985
Feltnotater. Dr Dennis Alan, Rio Negro botaniske ekspedisjon,
15. august, 1985.
Ved rydningen til sjamanen An Hango,
som anses for å være den mektigste åndelige mannen i Amazonas.
Det er noe merkelig i luften i dag. Selv piloten min er nervøs.
Hvis jeg var overtroisk, ville jeg sagt at noe rykket inn på meg.
Sjamanen føler det også. Han bestemmer på sin uvanlige måte
å vise meg hva det er.
Fortell ham at jeg er takknemlig. Harvard takker ham.
Hans doser vil lage god medisin som vil være til hjelp for mange mennesker.
Han vil at du skal drikke det. Han sier at han har noe han vil du skal se.
Vet du hva du vil se hvis du drikker det der? Stjerner, amigo.
La oss komme oss ut herfra.
Som jeg sa, til reisen.
Det er godt. Veldig godt.
Takk.
Nei.
Stopp.
Hallo?
Julio.
Hei. Jeg trodde du hadde dratt uten meg.
Jeg skylder deg en tjeneste.
Noe mye ondere og mektigere enn sjamanen eller hans menn
har drept piloten min.
Jeg vet dette like sikkert som jeg føler mørket og kulden rykker inn på meg.
Jeg hadde bare vært hjemme en uke da jeg hørte fra min gamle professor og venn,
Earl Schoonbacher.
Han er konsulent for et farmasøytisk firma
og sier han har et interessant jobbtilbud.
Dennis, dette er Dr Cassedy, direktøren for Boston Biocorp.
- God dag, sir. - Hei, god dag.
Det er en fornøyelse.
Jeg er imponert. 300 kilometer gjennom Amazonas, på beina, alene?
Ikke alene. De viste ham hans dyreånd, hans totem.
Jaguaren ledet ham tilbake til oss, i god behold.
Vel, vi her i Boston Biocorp,
vi driver med vitenskap og medisin, ikke magi.
Så enten du kom med Jaguar eller Mercedes-Benz, hva så?
Det viktige er at du kom tilbake med planter og naturmedisiner
som ingen har klart å samle før.
Hva vet du om zombifisering?
- Unnskyld? - Zombifisering.
Prosessen for å lage zombier. De levende døde.
Bare det jeg har sett på TV.
Dette er dødsattesten for Christophe Durand,
og legens rapport.
Mr Durand hadde hverken puls, hjerteslag, åndedrett,
utvidelse av pupillene, hjernebølger eller smerterespons, og han ble begravet.
Han ble lagt i en kiste og begravet.
Datoen på attesten er for syv år siden.
Dette bildet ble tatt for en uke siden på en klinikk i Port-au-Prince, Haiti.
Den mannen er Christophe Durand. Den samme, og veldig i live.
Kanskje Durand hadde en tvilling.
Nei.
Sykehusfeil. Du vet, riktig navn, feil lik.
Nei.
Nei, det er bekreftet av Dr Duchamp - som sendte oss bildene.
Hvis du ikke liker ordet "zombie", velg et annet ord.
Men faktum er at noen bragte ham tilbake fra graven.
Og jeg vil vite hvordan de gjorde det.
- Tror du virkelig på dette? - Haitianerne gjør det.
Et medikament.
Det må være et medikament, ikke sant?
Bedøvelse. Det var det jeg tenkte.
Et nytt bedøvelsesmiddel som kan revolusjonere medisinen.
Hva om dette zombie-medikamentet kunne oppdages?
40-50000 liv i året går tapt på operasjonsbordet,
ikke på grunn av operasjonen, men på grunn av bedøvelsessjokk.
40-50000 liv i året kunne blitt reddet i USA alene.
Og flere verden over, hvis markedsført ordentlig.
Det kan være mer komplisert enn medikamenter.
Det kan være beviset, kanskje, på sjelen.
Kom igjen, Schoonie, hvor befinner sjelen seg?
Under panseret? Ved siden av batteriet?
Nei, sjelen begynner og slutter med hjernen.
Dette medikamentet er noe helt nytt.
Vi har ikke noe som kan få noen inn i, deretter ut av, døden.
Og vi trenger bare å dra og hente det.
Dette er et av de fattigste landene i verden.
Det har revolusjon i luften. Det har en hensynsløs diktator i palasset.
Så jeg ventet en viss trykkende stemning.
Men jeg hadde ikke ventet at den mørke nærværelsen fra Amazonas
skulle komme over meg her,
like virkelig som en kald hånd som la seg på skulderen min.
Og jeg ventet heller ikke at Dr Duchamp skulle se ut som
Dr Duchamp gjorde.
Dr Duchamp?
- Bonjour, je m'appelle... - Dennis Alan, jeg vet det.
Jeg er vel et lett gjenkjennelig ansikt i denne mengden.
Jeg ville ha kjent deg selv i...
- Unnskyld? - Det er bedre om vi går inn og snakker.
Det var Tontons Macoutes. De vet at du er her, selvfølgelig.
Er du sikker på at håndjern er den beste ideen her?
500 pasienter, tre leger, 15 pleiere.
En ukes forråd av Thorazine.
Håndjern er det eneste Duvalier sørger for at Haiti har nok av.
Dette er Margrite.
- Jeg ventet... - Etter å ha vært syk i tre dager,
døde Margrite og ble begravet i en landsbyseremoni.
Ingen dødsattest, men vi har vitner.
Det var for 15 år siden.
I august i fjor ble hun funnet vandrende på markedsplassen.
Broren hennes identifiserte henne ved hjelp av et fødselsmerke.
En klassisk zombie.
Hun kan tydeligvis ikke fortelle oss noe.
Jeg hørte at Christophe Durand, mannen hvis dødsattest jeg så,
- kan snakke, ikke sant? - Ja.
Til og med engelsk. Christophe er utrolig. Mye av hukommelsen hans er intakt.
Jeg vil gjerne se ham med en gang.
En advarsel, det var det jeg følte i de øynene.
Jeg visste ikke om hva, men det gikk kaldt nedover ryggen på meg.
Marielle tok meg for å se en mann som var veldig mektig i politikk og i voodoo.
Han er voodoo-prest, men han driver også en nattklubb for turister.
Faktisk så gjør Lucien Celine litt av alt, unntatt å gi ut informasjon.
Du har kommet på en god kveld, monsieur.
I kveld er åndene glade.
Vi spurte om Christophe Durand.
Lucien, hvorfor er du så vanskelig? Du har folk over hele øya.
Noen må ha sett Christophe.
Kanskje. Men det folk ser og det de sier er to forskjellige ting.
Haiti er full av motsigelser, Dr Alan.
Disse danserne, for eksempel. De blør ikke og de brenner ikke.
I kveld kaller vi på Erzulie, kjærlighetsgudinnen.
- Skal du danse i kveld? - Nei, Lucien, det skal jeg ikke.
- Du skal. - Nei.
- Går det bra? - Dere har forretninger å diskutere.
Hvis han ikke vil hjelpe, drar vi til Christophes landsby i morgen.
Det går bra med henne.
Ja, det er han du må se opp for.
Kaptein Peytraud. Han leker at han er bokor, en svart magiker.
Han er under all kritikk.
Han er sjefen for Tontons Macoutes, Duvaliers hemmelige politi.
Har du sett ham før, kanskje?
- Ja, et sted. - Vær forsiktig, min venn.
I Haiti er det hemmeligheter vi til og med holder fra oss selv.
- Marielle. - Ja, Erzulies yndling.
For Marielle er besettelse like naturlig som å puste.
Se opp.
Går det bra?
Marielle nevnte aldri hva som skjedde kvelden før.
Men fra det jeg vet om besettelse, husket hun det sannsynligvis ikke.
Kanskje det var like greit.
Vi prøvde i Christophes landsby, men selv ikke voodoo-prestinnen ville hjelpe.
Jeg fortalte deg, han er død.
Hva kan jeg vite om de døde?
Christophes tilholdssted forble et mysterium, til hans søster fant oss.
Le cimetière.
Kom igjen.
Det hans søster sa stemte. Christophe er besatt av døden.
Vi skal finne ham.
Det var det du sa om de tre siste kirkegårdene.
Christophe?
Christophe.
Dette er latterlig. La oss stikke herfra. En geit...
Faen.
Går det bra?
- Det var bare gravrøvere. - Gravrøvere?
- Det får meg til å føle meg mye bedre. - Du skulle ha sett ansiktet ditt.
Synes du dette er morsomt?
La oss gi oss med å kaste bort tiden.
Vi finner ikke Christophe i kveld - hvis han er i live.
Hva mener du med "hvis"? Du så bildene.
For alt jeg vet, ble de tatt før han døde.
Hva er det du prøver å si?
OK, du er min eneste kontakt her i Haiti, ikke sant?
Først lar du beviset gå, deretter bruker vi mye tid uten å komme noen vei.
Tror du jeg gjør dette for helsen min? Jeg tror det er en bløff.
Jeg klandrer deg ikke. Jeg har sett klinikken. Jeg vet du trenger midler.
Men tror du Cassedys selskap deler ut penger for ingenting?
- Tror du dette handler om penger? - Ja.
Slik Schoonbacher snakket om deg, var det som om du kunne gå på vannet.
Nå vet jeg hvorfor. Dritt flyter.
Så hvorfor i helvete er du involvert?
- Kan du snakke med meg? - Christophe.
Christophe, det er meg. Dr Duchamp.
Du husker meg, ikke sant?
Jeg husker.
Dette er Dr Alan.
Han er her for å stille deg noen spørsmål.
Christophe.
Jeg vil at du skal huske hva som skjedde før du døde.
Du snakket om det til meg en gang.
Jeg husker alt.
Kisten, begravelsen.
Jeg så alt.
Var du syk?
Hva følte du? Symptomene.
Jeg hørte jorden falle over meg.
Mørket trykket meg ned.
Han sier at bokoren, den som gjorde ham slik, slår ham med en pisk.
Bokoren tok hans sjel og lukket den inne.
Han får meg til å gjøre onde ting.
Jeg er ikke lenger fri. Han sender meg inn i folks drømmer.
Jeg må ta en blodprøve, og jeg vil gjerne ha et tommelavtrykk.
- Jeg kan ikke ta ham til klinikken. - Mitt sted er ikke med de levende.
Han vil finne meg.
Nei, Christophe, du er ikke død.
Hva enn de gjorde mot deg, ville de lure deg til å tro det.
Du har god hukommelse. Fortell oss hva du husker
sånn at vi kan hindre bokorene i å gjøre dette mot noen andre.
H jelp oss, Christophe.
Det er et pulver.
En gift.
Det går gjennom huden
til sjelen.
Christophe...
Gjennom huden.
Et pulver.
Lucien. Vi må be om din hjelp én gang til. Vi fant Christophe.
- Han fortalte oss om giften... - Ikke et ord til.
La oss gå inn.
Hvis du buser inn i dette, blir mine folk skadet.
Verden må få vite hva som skjer her.
Ser du? Hun er en idealist.
Hun forstår ikke hvor farlig denne tiden er.
Det jeg er ute etter vil redde for mange liv. Jeg gir meg ikke.
Jeg vet at du kjenner mannen som lager pulveret.
Ett navn. Bare ett.
Han med hatten er vår mann, tror jeg.
- Louis Mozart? - Er dette viktig?
Min venn representerer mektige interesser, rike amerikanske interesser.
- Amerikanske? - Det stemmer.
De har en fiende de gjerne vil gjøre til en zombie.
En zombie?
- Er det alt? - Det er alt.
100 dollar.
Dere har kommet til riktig sted. Fienden deres er så godt som død.
Jeg skal fange hans sjel som edderkoppen fanger en flue i sitt nett,
og putte den i en canari,
som denne.
Du holder zombiens sjel fanget.
Den gjør kroppen til din slave.
Den gir deg makt. Du sender den inn i folks drømmer.
Hvem sin sjel er det?
Dette stedets tidligere eier.
Virkelig?
100 dollar.
Jeg forhekser, coup I'aire, i kveld.
Det er ikke forhekselsen jeg vil ha.
Det jeg vil ha er pulveret.
Pulveret.
Noen sier det eksisterer. Noen sier det.
Celine tok visst feil. Denne fyren kan ikke hjelpe oss. Beklager.
Celine? Lucien Celine?
Selvfølgelig.
Lucien og jeg, vi er sånn.
En mann må hjelpe sine venner.
1000 dollar.
700.
400, maksimum.
For Celine,
500.
Greit. La oss se hva du har.
Jeg har noe pulver ferdig tilberedt.
Liker du det, blanc? Det er vakkert.
Kom inn.
Med dette pulveret, må du være veldig forsiktig.
Som jeg lager det er det ingen ny sjanse.
500 dollar.
Hvordan vet vi at det virker?
- Vil du ha bevis? - Ja.
Marie.
Ta det med ro. Du har nok til ti zombier.
Ja.
Du er veldig vakker.
Leter du etter arbeid?
Han holder deg kanskje bedre, men jeg vil elske deg lengre.
Ser du, blanc? Ingen ny sjanse. Så, pengene?
Pengene?
De får du i morgen, når jeg ser at du vekker geita opp fra de døde.
Jeg vil se geita i live igjen. Zombier, husker du?
Det er for farlig å vente på hotellet, så vi blander oss i pilegrimsferden.
Og selv om jeg kom etter pulveret,
blir jeg innblandet i noe mye større.
Vet du, jeg har vanskelig for å se deg og alle de sakene sammen.
Jeg ble oppdratt i troen. Faren min var en houngan.
Jeg ble tilegnet Erzulie da jeg var fire.
Først besverget, besatt, om du vil, da jeg var åtte.
- Det har skjønnhet og barmhjertighet. - Ja, jeg kan forstå det.
- Men du er psykiater først. - Det er ingen konflikt
mellom min vitenskap og min tro.
Men kan kalle det hva man vil, men på Haiti,
er vår Gud ikke bare i himmelen.
Han er i våre kropper, vårt kjød.
Det er noe du må se.
Hva er denne seremonien? Voodoo eller katolsk?
Haiti er 85% katolsk, men 110% voodoo.
For oss er Erzulie og jomfru Maria den samme.
Går det bra, Dennis?
Ja. Det var bare en drøm. Jeg hadde mareritt.
Hun forteller meg at dette er en av Haitis katedraler.
Et sted ikke bare med stor skjønnhet, men også med stor ånd.
Og kanskje stedet er magisk.
Dette vannet er helende.
WWBC i Miami rapporterer. Det er nå offisielt.
Etter flere måneder med demonstrasjoner,
har Duvalier-regjeringen i Haiti erklært unntakstilstand.
Politi og militærenheter har pålagt portforbud fra solnedgang til soloppgang.
Det var vilt. Det ene øyeblikket hadde vi skjønnhet og fred,
det neste var vi omringet av det hemmelige politiet, Tontons Macoutes.
Merkeligst av alt, midt i alt dette,
kunne jeg ikke la være å tenke på zombien, Christophe.
Hvorfor ville de gjøre noe sånt mot ham?
Hvorfor ville de gjøre noen til en zombie?
Christophe var mer enn en pasient for deg. Du kjente ham før.
Nei, men jeg visste om ham. Han var bare en skolelærer. Ingen viktig.
Men han var ikke redd for å snakke ut for friheten.
Han var svært beundret. Det var derfor de gjorde ham slik.
Istedenfor å fylle folk med mot, fyller han dem nå bare med frykt.
Dr Alan. Bli med meg, er du snill.
- Dr Alan, bli med meg nå. - Greit, bare ta det med ro.
Det går bra.
Dr Alan.
- Det stemmer. - Hvorfor er du i Haiti, Dr Alan?
Som det står i passet, er jeg turist. Jeg kom for å se severdighetene.
Ja, glade øyfolk.
Så hvorfor besøker du et sinnssykehus?
Jeg er antropolog.
Jeg kan skrive det av på skatten.
Jeg håper ikke du er fra skattekontoret.
Visste du at denne kvinnen, Marielle Duchamp, er en radikaler?
Det var også hennes far.
Han forsvant.
- Viste du det? - Nei, jeg visste ikke det.
Det gjorde også Christophe Durand.
- Christophe hvem? - Mannen du møtte på kirkegården.
Kirkegården?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Du er ingen god løgner, Dr Alan.
Jeg er turist.
Jeg har ikke gjort noe galt.
Er det greit om jeg går nå?
Dette landet lever på kanten, Dr Alan.
En svakhet på feil sted, og det faller tilbake til slaveri,
- akkurat som med franskmennene. - Jeg er ikke...
De forente stater ville likt anarki her, det er jeg sikker på.
Vel, dette er ikke Grenada, Dr Alan.
Jeg er her nå.
Det er folk som meg som vil sørge for at det ikke skjer.
Husk det.
Du trenger ikke bevise noe. Det var ikke bare en lapp de leverte på døra.
- Vi bør vente til en annen dag. - Vi har ikke en annen dag.
Hvis vi er utenfor byen, går det bra.
Kom.
Vi feirer min suksess. Dette hellet.
- Så, hvordan er det med geita? - Forretninger før fornøyelse?
Den amerikanske måten?
Du så selv at den døde, men den går.
Fint dyr.
Liker du ham? Du kan få ham på kjøpet.
Amerikanere.
Pengene for pulveret, som vi ble enige om.
Ser dere? Selv i Amerika kjenner de meg.
De kommer etter arbeidet mitt.
Du er en idiot.
Pulveret mitt virker. Kanskje jeg forhekser deg.
Vil du vite hva jeg mener om pulveret ditt?
Forsiktig, blanc. Ingen ny sjanse.
Dennis.
Det er dritt.
Du er en død mann.
Dennis, hva tror du at du gjorde der inne?
Vi må oppholde ham en stund. Hva vet du om radiatorlokk?
Hva er det? Et macho dødsønske?
Herregud, hva om det var gift?
Det var det. Trolig rottegift.
Gi meg hånden din. Ser du håndflaten?
Ser du mynten? Og...
Ser du giften han virkelig ga meg?
Forrretningsknep.
Her kommer han.
Vent i bilen.
Du er fremdeles i live.
Ja, jeg merket det.
Jeg kan lage det. Pulveret du vil ha.
Ingen knep denne gang. 1000 dollar. Zombie-giften. Coup poudre.
- Greit. - Men det er regler.
Du må lage det sammen med meg.
Det er ingen annen måte.
Hardt arbeid. Ferske bein. Fort.
Vi arbeider her.
Du begynner.
Ta det med ro, de begraver dem aldri dypt her.
Det er derfor jeg bruker dette stedet.
- Dette er ikke et barn, vel? - Nei, dette er ikke et barn.
Nei.
En skikkelig skatt, denne her.
En trollkvinne.
Da hun levde, hadde hun stor makt.
Nå er hun bare lettere å bære.
Dennis?
- Det stinker. - Vi begynner i morgen kveld.
- Nå stikker vi herfra. - Kom igjen.
Jeg tror jeg fremdeles har noen av min fars gamle skjorter.
- Kanskje en vil passe deg. - Denne skjorten er bra.
Nei, det er den ikke.
Nei.
Kom deg inn i jeepen.
Dennis.
Du har et pent ansikt.
Jentene må like det.
Liker du det?
Ditt pene, hvite ansikt?
Jeg stilte deg et spørsmål.
Ja, jeg liker det.
Jeg liker det også.
Jeg lar ansiktet være.
Du har gjort deg forstått.
Jeg er på neste fly. Jeg sverger.
Det er ikke bra nok nå. Det er for sent.
Du ble advart.
Jeg advarte deg.
Jeg er amerikansk statsborger. Tenk på det.
Jeg ser ikke ambassadøren her. Gjør du?
Jeg jobber med medisinsk forskning.
Det er mye penger i det. Mer enn nok til deg.
Jeg vil ikke ha penger.
Hva vil du ha?
Jeg vil høre deg skrike.
Nei. OK.
OK.
Vil du høre meg skrike? Jeg skal skrike.
Igjen.
Ikke bra nok.
Dennis.
I tre dager har Marielle vært min skytsengel,
gjemt meg, pleiet meg frisk.
Såret Peytraud voldet skulle gi frykt, ikke skade.
Jeg er i live, intakt.
Hun sa i morges at hun vil at jeg skal dra før de dreper meg.
Men jeg kan ikke gjøre det.
Du burde ikke være her ute. Du burde ikke engang gå.
Det tok tusen år å få til denne oppskriften. Jeg vil lære den.
Hvil.
Han gikk bare gjennom skrotum, ikke sant? Litt smerte, litt redsel.
Han skremte meg, OK?
Pulverets ingredienser er veldig varierte.
Det er giftig padde, Bufo marinus,
det samme dyret Lucrezia Borgia brukte,
gjort enda giftigere ved å skremme det med en sjøpølse.
Og pinnsvinfisk, som produserer en av naturens mest sterkeste gifter,
tetrodotoxin.
Pluss et helt apotek av urter, mineraler,
forkullet, deretter malt og blandet med en utrolig ferdighet.
Alt dette vevd sammen med et nett av magi hinsides noe vi kjenner til.
Prosessen vil ta tre dager og netter.
Allerede er jeg ikke tvil om at Mozart, på tross av all spøkingen,
kunne utklassert enhver Harvard-doktor.
Man kan ikke spise pulveret i mat. Det vil drept helt.
Kroppen vil aldri stå opp for å tjene deg.
Press. Beina er skjøre. De vil gi etter.
Dette er den siste. Snart er vi ferdige.
Et godt arbeid.
Det er en skremmende ting, blanc.
Første gang kan du ikke skille godt fra ondt.
Deretter, etter en stund, er det nettopp dette som setter deg fri.
Det må være begravet med henne i minst én dag.
Du må være ganske oppsatt på å ta denne fienden, for å ta deg så mye bry.
Det går bra.
- Tok han kvinnen eller pengene dine? - Nei.
Så hvorfor går du mot en gal mann som Peytraud?
Ja. Jeg hører disse tingene.
Giften er ikke til ham.
Giften er ikke til noen.
Jeg skal bruke giften til noe godt, til å hjelpe syke mennesker.
Kan giften min brukes på den måten?
Ja, det tror jeg.
Jeg tror den kan bli kjent over hele verden.
Skal du fortelle dem om meg? Skal du fortelle dem navnet Louis Mozart
og de vil kjenne til arbeidet mitt i hele verden?
Greit, blanc. Kom tilbake om 24 timer og du får pulveret ditt.
24 timer virker vanligvis ikke så lenge.
I mer avslappede stunder, har jeg følt en dag gå som en time.
Men, på tross av hvor snill Marielle var,
varte dagen og natten i strandhuset en mannsalder.
Dennis.
Kom deg ut herfra.
Dr Alan?
Nei.
Marielle.
Vi må komme oss ut herfra.
Ikke denne gang, doktor. Vi er hinsides det nå.
Disse canari rommer sjelene til de som var mestere i åndeverdenen.
Nå tjener åndene deres meg.
Hun vet jeg forteller sannheten, at slike ting er mulige.
Jeg vet prisen du skal betale for hva du har gjort.
Bildene vi tok i dag er ganske overbevisende.
Hvis du kommer tilbake, blir du siktet for drapet på Christophes søster.
Domstolen vil ta livet ditt, men det blir bare begynnelsen.
Etter at du er død,
tar jeg sjelen din.
Hva skjer med Marielle?
Du drar hjem.
Hun er hjemme. Hun er haitianer.
Jeg har ingen grunn til å skade henne når du har dratt.
Bare dra, Dennis.
Det er den eneste måten.
Forresten, Dr Alan, hva drømte du om i ettermiddag?
Kvinnen i dine armer? Havet ved dørstokken?
Nei.
Du drømte om meg og graven. Jeg vet det fordi jeg var der.
Og jeg kan være der hver gang du lukker øynene.
Smerten jeg voldte deg i rommet ovenpå
er ingenting i forhold til smerten jeg kan volde deg i tankene.
Husk det, Dr Alan.
Du lovte meg 1000 dollar.
Glemte du løftet ditt?
Nei, jeg har dem ikke.
De tok alle pengene mine.
Vel,
ta det uansett.
Men fortell dem om meg, blanc.
Gjør navnet mitt kjent for dem.
Det skal jeg.
Jeg skal la dem få vite at du er en mann man kan stole på.
Nedbetaling.
Greit nok.
- Brukte du bavian? - Jeg la pulveret i håndflatene.
Det gikk inn i blodet. 20 minutter senere var de døde.
Eller de så i hvert fall døde ut.
Herregud, er disse tallene riktige?
- Ja. - Forandringen er radikal.
Det er trippeltsjekket. Dette er typiske hjerneskanninger av sub jektene.
Det er veldig fokusert. Det påvirker bare enkelte områder i hjernen.
Luft- og livsfunksjoner: Pusting, hjertevirksomhet.
Ser ut som noen slo det av med en bryter.
Men i områder som styrer sanseinntrykk, tanker og følelser,
bang.
Så dyrene vet hva som skjer med dem?
Ja, hele tiden. Et menneske ville også.
Man hører, ser, kanskje føler, tenker.
Men man kan ikke gjøre noe med det. Man bare ligger der, ser ut som man er...
Død, og blir begravet.
Men man er i live.
Og, minte jeg meg selv på, testene viste at virkningen av pulveret gir seg
etter rundt 12 timer, og offeret blir helt normalt igjen.
Bortsett fra at da vil han være begravet i det luftløse mørket,
krafsende og skrikende, uten at noen kan høre at han kveles.
Takk.
Det er utrolig hvordan rykter sprer seg.
Det er utrolig. Selskapets aksjer gikk opp null komma fem i dag.
Alt basert på rykter om hva Dennis tok med seg tilbake.
- Takk, elskling. - Jeg er bare glad du kom deg ut.
Nyhetene sier at hele landet er i opprør.
Ja, det er vel det.
Vi prøver å finne et navn på produktet.
Utrolig at jeg ansetter folk som vil kalle et bedøvelsesmiddel "Zombanol".
Jeg mener...
Det er veldig bra.
Jeg trenger litt luft. Beklager.
Unnskyld meg.
Beklager.
Vi må snakke sammen.
Noe er galt. Jeg kan føle det.
Jeg har prøvd å ringe i tre dager. Ingen svarer.
- Hun kan ha reist bort. - Ja. Hun kan også være i trøbbel.
- Jeg må dra tilbake. - Hør på meg.
Det er en dør til det mystiske, og du har nettopp gått gjennom den.
Akkurat nå er du veldig sårbar. Jeg ville ikke dratt tilbake til Haiti nå.
Du blir en skolegutt i en verden av Nobelprisvinnere.
Jeg ville holdt meg så langt unna Haiti som mulig.
Det du har gjort er et stort gjennombrudd. Det er ganske utrolig.
Det eneste jeg ikke forstår er hvordan Christophe Durand klarte å overleve?
Hvordan kunne han snakke?
Alex?
Vel, så langt vi vet, uten at jeg vet hvordan,
så gravde noen ham opp fra graven slik at han ikke fikk noen hjerneskade.
Er det noe galt med suppen din?
Nei, den er bra, jeg...
- Jeg er bare ikke sulten. - Albert?
Dr Alan er ferdig med suppen.
Kanskje monsieur vil ha litt salat istedenfor?
Nei, jeg...
Jeg har hatt mageproblemer.
Yrkesrisiko - dysenteri, brems, malaria.
En skål?
For Dennis,
for hans eventyr, og for denne fantastiske oppdagelsen.
Han ringte til en ny...
Debra? Sett deg, Debra.
Du skal dø. Du har blitt advart. Du skal dø.
Debra.
Han kan nå meg hvor enn jeg er. Jeg vet det nå.
Jeg har stjålet hans mørkeste og mektigste hemmelighet.
Han vil bli skuls og hvis han ikke kan ta meg, vil han ta Marielle.
Hei, jeg er amerikansk statsborger.
Jeg er amerikansk statsborger. Noen.
Hei, noen...
Lucien.
Lucien snappet meg fra under nesen på Tontons Macoutes.
Marielle var trygg. Hun ble beskyttet av hans menn på klinikken hennes.
Men for Mozart og meg, var det en annen sak.
Dette vil gi deg noe beskyttelse, det er alt.
Som din vitenskapelige ob jektivitet.
I dette landet har jeg ikke følt meg beskyttet av noe.
Du vet ikke hva som ikke har fått tak i deg.
Jeg er ikke redd for meg selv.
En god ting. Opp.
Husk, når kampen er her, vil den ikke bli kjempet i gatene.
Den vil bli kjempet i dine tanker, i din sjel.
Marielle hadde rett. Dette måtte ende.
Disse folkene, Peytraud, Duvalier...
De er ikke haitianere, de er gale.
Vanviddet må stoppe.
Du gjør en tabbe. Presidenten og jeg, vi er sånn.
Noe er galt, ikke sant?
Vi er i våre ånders hender nå, du og jeg.
Husk, hva som enn skjer,
så er ikke døden slutten.
Lucien.
Faen.
H jelp meg. Vær så snill, hjelp meg.
Nei.
Ikke la dem begrave meg.
Jeg er ikke død.
Noe? Trykk? Puls?
Ingenting.
Vi har mistet ham.
Skriv klokkeslettet på lappen.
- Vi gir beskjed til ambassaden i morgen. - Det er ikke nødvendig.
Jeg har ordnet alt.
Hvis du sier det.
Han er død. Jeg regner med at dere tar dere av papirarbeidet?
Nei. Ingen hvile.
Du vil se alt. Du vil føle det.
Kulden i kisten,
det er verre, mye verre.
Lucien Celine, den store houngan... Han tjener meg nå også.
Lucien kan ikke beskytte deg. Jeg holder ham fast.
Lucien vil gjøre blodet ditt til ormer.
Ja? Hører du meg, blanc?
Hodet hennes vil bli tatt som en ofring i kveld.
Nei, vent.
For å holde deg med selskap.
Når du våkner opp, skrik, Dr Alan. Skrik så mye du vil.
Du kan ikke flykte fra graven.
Her.
I live.
Du er i live.
Jeg vet den er ille, giften.
Du ser ting de levende ikke kan se.
WWBC i Miami rapporterer.
Vi har nettopp hørt fra Haiti
at "Baby Doc" Duvalier, hans kone Michelle og hans familie
er på vei til flyplassen.
Det skjer midt på natten,
og ingen vet sikkert hva det betyr.
Det bekreftes at Duvalier-familien rømmer landet.
Opptrinnet på flyplassen var preget av såvidt kontrollert panikk.
Det ryktes at revolusjon feier over landet
etter hvert som nyhetene når mindre byer og landsbyer.
Hvor er makten din nå?
Loaene tar selv sin hevn.
Din sjel er min.
Kom deg opp, Dr Alan. Jeg kontrollerer tankene dine nå.
Kom deg opp.
Dennis.
H jelp meg.
- Marielle. - H jelp meg.
- Marielle.
H jelp meg.
Dennis.
Det er din feil.
- Det var ditt arbeid - Det var ditt arbeid...
- som forårsaket dette. - Ditt arbeid forårsaket dette.
Peytraud?
Peytraud.
Dennis?
Peytraud.
- Nei. - H jelp oss, Lucien, vær så snill.
Nei.
Vent. Jeg drar ikke med den tingen intakt.
Ingen hvile for deg.
Ingen hvile for deg, blanc.
Du blir med meg.
Du blir med meg til helvete.
Drittsekk.
Jeg er lei av denne dritten.
- Hva vil du? - Jeg vil høre deg skrike.
Nei.
Jo.
Den?
Går det bra?
Marerittet er over, Den. Det er over.
ZOMBIE-PULVERET, OG DETS AKTIVE INGREDIENS TETRODOTOXIN,
ER UNDERLAGT INTENSIV VITENSKAPELIG FORSKNING
BÅDE I EUROPA OG DE FORENTE STATER.
DET ER FREMDELES ET MYSTERIUM HVORDAN DET VIRKER.
Ripped by: SkyFury